Välkommen, mr Hundert
—Är allt bra, sir? —Ja tack. Här, låt mig...
Det behövs inte, sir.
Jag har med tiden insett att jag är säker på bara två saker:
Dagar som börjar med rodd på en sjö är bättre än de som inte gör det.
Och en mans karaktär är hans öde.
Som historiestudent finner jag det svårt att motbevisa.
För de flesta av oss kan vår historia skrivas långt innan vi dör.
Det finns undantag bland historiens stora män, men de är sällsynta—
—och jag är inte ett av dem.
Jag är lärare — bara det.
Jag undervisade i 34 år. En dag slutade jag undervisa.
Det var mitt livs historias fakta. Det sista kapitlet var skrivet.
Min bok var stängd.
Hallå?
Hallå? Hallå?
—Mr Hundert? —Ja, hallå?
Hör ni mig? Mr Bell ville vara säker på att ni hade det bra.
Jag har det mycket bra. Tacka mr Bell för fruktkorgen.
—Den är mycket...innehållsrik. —Ja, sir.
Mr Bell har lagt till ett evenemang morgonen efter tävlingen.
En frukost i er ära.
—Mr Hundert? —Ja. Tack, tack.
De andra ska till baren om 20 minuter, sir.
Utmärkt. Om 20 minuter. I baren. Jag kommer dit.
1976 FORUM
ST BENEDICTS POJKSKOLA 1976
Jag kunde inte säga exakt varför jag hade sagt ja till att komma.
Det hade nåt med hopp att göra.
De unga män som samlades här var bland sin generations mest lyckade.
Men jag kände dem innan det.
Jag kände dem som mina elever på St Benedicts pojkskola.
ANTIKENS KULTUR
Tittar man noga, under biskopens mitra, så ser man orden "Non sibi".
Eller "Inte för en själv".
Det förkroppsligar vår skolas filosofi.
Den kunskap som man får här ska användas både för andra och en själv.
Och slutligen: "Finis origine pendet".
Dessa tre ord pryder era hjärtan under St Benedicts vapensköld.
Det är vår skolas motto: "Slutet beror på början."
Slutet beror på början.
—Hej, mr Hundert. —Mr Ericks.
—Ursäkta. Vad heter du? —Louis.
—Bara Louis? —Louis Masoudi.
—Kan du definiera ordet "stig"? —Det finns väl flera definitioner.
—Som "en väg att förflytta sig på"? —Ja.
—Ja, just det. Förlåt, sir. —Följ stigen, mr Masoudi.
—Gå där stora män har gått före dig. —Ja, det är bättre för gräset.
Det är bättre för dig.
—Mr Hundert. Jag ville tacka dig. —För vad?
Mr Woodbridge sa att du såg till att jag fick jobbet. Bene exeat.
Bene meritus. Roligt med ännu en vän av klassisk bildning.
Som han rosar dig. "En vacker dag basar mr Hundert över skolan."
—Ditt namn? —Robert Brewster.
—Och du? —Deepak Mehta.
—Och du? —Eugene Field.
—Field. — Och du? —Martin Blythe.
—Var det en fråga? —Nej. Jag heter Martin Blythe.
Utmärkt. Ni kan alla era namn. Frågan är om jag kan dem...
—Mr...Blythe. —Jag, sir?
Ja, du. Inte mr Field till höger eller mr Grey till vänster—
—eller mr Diebel bakom dig.
Gå längst ner i rummet och läs för oss texten på tavlan över dörren.
"Jag är Sh... Jag är Shutruk—Nahhunte."
Utmärkt. Lite högre, tack.
"Jag är Shutruk—Nahhunte, Anshans och Susas kung, landet Elams härskare."
"Jag förgjorde Sippar och tog Naram—Sins stele"—
—"tog hem den till Elam där jag reste den som offergåva till min gud."
"Shutruk—Nahhunte, 1158 f.Kr."
Bra gjort. Du kan sätta dig.
Shutruk—Nahhunte. Vet nån vem han var? Ni får titta i böckerna.
Men ni hittar honom inte där. Shutruk—Nahhunte.
Kung. Landet Elams härskare. Sippars förgörare.
Hans bedrifter kan inte hittas i historieböckerna. Varför?
För att äregirighet och erövring utan bidrag saknar betydelse.
Vad kommer era bidrag att bli? Hur kommer historien att minnas er?
Shutruk—Nahhunte — helt bortglömd.
Inte som de stora män ni ser här: Aristoteles, Caesar, Augustus.
Platon, Cicero, Sokrates.
Historiens giganter. Män med gedigen karaktär.
Män vars bedrifter övergick deras egen tid—
—och överlevde ända in i vår tid.
Deras historia är vår historia.
Jag är mr Hundert.
Välkomna till "Västerländsk civilisation: grekerna och romarna."
Välkommen till St Benedict!
Vi släcker om fem minuter, mina herrar.
Det är väldigt högt, mr Jones. Sänk.
—Gjorde du... Hennes tuttar är så... —Efter det gick jag på gräset.
Hundert sa "Mr Masoudi!" och jag vände mig om.
"Följ stigen, mr Masoudi. Gå där stora män har gått före dig."
—Mycket bra, mr Masoudi. —Jag berättade det bara för honom.
—I säng. —Javisst.
—Vi ses i morgon. —Vi släcker om fem minuter.
Varför är jag... Jag är på väg.
—God natt, mr Blythe. —God natt. — Jag är en stor idiot.
—Kartagerna. —Ja, sir.
—Hamilkar Barkas var stor härförare. —Han stod tyvärr på förlorarsidan.
—Hamilkar Barkas ingår inte i kursen. —Jag vet, sir.
Utmärkt. Släck nu.
Klockan är nio, mina herrar. God natt.
Hej.
—Hej. —Hej.
—Välkommen tillbaka. Kul att se dig. —Detsamma. Hur är det?
—Bra. Är allt bra med dig? —Ja då.
—Vad tyckte du om Aten? —Jag stortrivdes.
Tony vantrivdes. Britter, du vet: "För många greker."
—Tony är Tony. —Här.
Jag sa att jag ville köpa nåt till en framstående expert på antiken.
Parthenon. Det är mindre än jag kommer ihåg.
—Jag har inte en sån. Tack. —Jag hittade den i Agora.
Tony fattade inte varför jag ville dit. Det är lite turistigt nu.
Jag hörde din röst i skallen och såg det exakt som du beskrev det—
—med Sokrates undervisande mitt framför ögonen på mig.
Tony somnade av värmen och ouzon och jag åt min souvlaki.
Jag tänkte mycket på dig. Jag önskade att du var där.
Det hade varit lite konstigt med dig, mig, Sokrates och din sovande man.
Ja, lite.
Två nya styrelseskick uppstod. Det första fåmannaväldet...?
—Mr Brewster. —Tyranni?
I anden, men inte etymologiskt. Närmare bestämt oligarki.
Tyranni har vi här. Det funkar.
—Mr Blythe. —Antisthenes.
Det var Herakleitos när han sa att en mans karaktär är hans öde.
"Vet man inte vad som hände före ens födsel är man barn hela livet."
Mr Julius Caesar är en St Benedict—tradition.
Det är en årlig tävling med två delar.
Den första är en rad prov för att få ner antalet tävlande till tre.
Sen en turnering där de tre svarar på frågor om romersk historia.
Siste man kvar koras till segrare och blir krönt till Mr Julius Caesar.
—Din far vann väl, Blythe? —Ja, sir.
Kan du peka ut honom för oss?
Verkligen en stor ära.
—Fortsätt, mina herrar. —Tack, mr Woodbridge.
Till slut når Caesar Rubicon, floden som delar...? Mr Field?
Gallia Cisalpina och Italien.
—Han samlar sin legion på...? —6 000 man.
6 000 man. Pompejus har tio legioner.
Och senatens stöd. Caesar skräms inte av oddsen.
Plötsligt och impulsivt ropar Caesar...? Mr Mehta.
—Alea jacta est. —"Tärningen är kastad!"
Han går över Rubicon och jagar Pompejus runt hela Medelhavet.
Till slut kommer han till Alexandria där Egyptens kung...?
—Ptolemaios XIII. —Ptolemaios XIII ger honom en gåva.
Pompejus huvud.
Mr Hundert.
Jag vill att ni hälsar på mr Sedgewick Bell.
Trevligt att träffas, mr Bell.
Fortsätt, mr Hundert. — Roligt att träffa dig, min gosse.
Mina herrar, ta emot vår nya elev mr Sedgewick Bell
—Kom in. —Det stod ju "pojkskola" på skylten.
—Det är en pojkskola. —Varför har alla klänning då?
Det är inte klänningar. Det här är en toga. Ett löst sittande ytterplagg...
Som bars av romarna i antikens Rom. Jag vet. Jag skojade bara.
Unga män fick togan som tecken på övergången från barndom till mandom.
Så...
—Sätt dig här bakom mr Brewster. —Jag tror att jag står bra här.
—Mr Bell. —Mr Hundert...?
Sätt dig.
I morgon börjar vi på Shakespeares "Julius Caesar".
Jag förväntar mig att alla har läst pjäsen.
Mr Bell, ni ska titta på rollen som Brutus, den ädlaste romaren.
Mr Masoudi, ni ser hungrig ut. Ni läser in rollen som Cassius.
Han är son till Hyram Bell, West Virginias seniorsenator.
—Sonen är något av en visigot. —Är han så hemsk?
Nej, det tror jag inte. Lite karsk bara för att han börjar på ny skola.
Sedgewick?
Hallå! Sedgewick?
Några av oss undrade...
Martin undrar om du kan dämpa dig. Han försöker plugga.
Okej, visst. Det är...
"Det är icke nyttigt att Caesars vän Antonius får överleva Caesar.
"Må Antonius och Caesar båda fall."
"Då ser vår bana för blodig ut. Först hugga huvudet av, sen lemmarna".
"Det liknar hat i döden, harm därefter."
"Antonius är blott en lem av Caesar. Ej må vi slakta, endast offra."
"Ej må vi slakta, endast offra." Din Brutus saknar övertygelse, Bell.
—Republikens öde står på spel. —Men inte för mig.
Nej, jag förstår det, men försök tänka dig ögonblickets betydelse.
Brutus står i mitten av en komplott att döda Julius Caesar.
För Roms bästa, tror du.
Men du har moraliska skrupler mot att även mörda Marcus Antonius.
—Jag gillar inte deras plan. —Gillar inte Brutus deras plan?
Nej, jag gillar den inte. De ska döda Marcus Antonius också.
—Brutus är en mes. —En mes?
—För att han har samvete? —Lägg av.
—Antonius fällde honom. —Han och Octavianus, men...
—Om de dödat honom som han... —Som Cassius föreslog.
Han, ja. Om de hade gjort det så kunde Brutus ha blivit kung.
Kejsare. Vilket han inte ville bli.
—Men han hade vunnit. —Till vilket pris?
—Minns du Sokrates? —Inte precis.
"Att leva är inte viktigt, utan att leva rätt."
Sokrates blev hellre orätt avrättad än att han bröt mot Atens lagar.
Ett till geni...!
—William, vänta! Hur är det? —Bra. Hur är det i latinkvarteren?
Det är underbart. För att du fick mig att känna mig som hemma.
Du har den säkert, men det är en förstautgåva.
Jag hittade den på ett antikvariat bredvid ett ex av "Orestien".
—Han var så ung när han skrev den. —Jag såg honom föreläsa på Dartmouth.
Tänk att växa upp omgiven av all denna talang.
Ja, verkligen. Ja, han var...
—Tack. Väldigt snällt av dig. —Vi ses.
—Okej. Fio. —Jag blir, har blivit.
—Fis. —Hej, killar.
—Fis. —Du blir, har blivit.
—Fit? —Han, hon, den blir, har blivit.
Och för bonuspoängen... Pluralis av fit.
—Fiunt. —Okej.
—Kolla. Den är från Frankrike. —Tack.
—Studio — jag studerar. —Herregud...!
—Jag tror att vi ska plugga. —Herregud.
—Man ser hår. —Vad menar du med hår?
Herregud.
Ursäkta mig.
Om vi ertappas med det här så är vi dödens. Vi är dödens.
Det grejar sig.
—Jag går till mitt rum och studerar. —Här, Marty. Studera det här.
Tärningen är kastad. Mr Louis Masoudi.
Varför gör vi det här? Min allergi mördar mig och jag har sten i skon.
Vi får inte gå till båthuset och får inte lämna skolan.
—Om båten har hål i sig då? —Lägg av, Martin.
Ni förstår inte konsekvenserna. Om de tar oss blir vi relegerade.
—Martin, spänn av. —Jag kan inte.
Jag får inte bli relegerad. Min pappa blev Mr Julius Caesar.
Har han sagt vilken fråga han vann på?
Vilka stammar invaderade Rom år 102 f.Kr.? Teutoner och cimbrer.
Hans sista ord innan han lämnade mig här.
Martin, är du verkligen nervös för...
—Ta skydd! —Se upp, Marty.
—Om vi tar oss dit bort... —Till Saint Mary?
Nej. Straffet för att beträda Saint Mary...
—Nå, Deepak? Vill du med? —Ja då.
Louis? — Ser du, Martin? Det är problemet med demokrati.
—Jag är jättenervös. —Ja, vi vet.
—Jag älskar uniformer. —Jag tycker att vi ska vända.
—Vi måste vända nu. —Marty, tyst. Tyst nu.
—Lugnt och fint, pojkar. —Hej.
Hej.
—Går ni tjejer i skolan här? —Ja.
—Vi går på andra sidan sjön. —Vi är roddare. Han är rorsman.
—Styrman. —Just det. Ja, jag vet.
Är det sant det de säger om killarna som går på på Sankt Bene—pitt?
Det vet jag inte. Vad exakt säger de?
—Vad heter ni? —Sedgewick, Deepak.
—Louis och Martin. —Marty eller Martin.
—Ge oss ert telefonnummer. —Vad är vårt telefonnummer?
—555—0169. —Riktnummer 215.
Vill ni bada näck?
—Va? —Menar du nakna?
—Va? —Vad gör han?
—Herregud! —Vilka badar med mig då?
—Skojar han? —Aldrig.
Inte jag. Min arm får inte bli blöt. Jag kan tappa ert telefonnummer.
Jag viskar det i ditt öra så du inte glömmer det.
—Jag badar också! —Gud!
—Jag badar också! —Kläderna av, mannar!
Jag följer med!
—Unga damer! Vad försiggår här? —Herrejävlar. En nunna.
—Herregud. —Där rök din terminsavgift, Marty.
På St Benedict tror vi på frihet som bygger på ömsesidig tillit.
Ni har missbrukat denna tillit och äventyrat skolans anseende.
Det vore en sak om ni inte visste bättre.
Men avsiktlig okunnighet är oacceptabelt.
Ni stannar på elevhemmet till kl. 7 i morgon bitti.
Middagen då?
—Ursäkta? —Jag är hungrig, sir.
—Herregud. —Mr Masoudi?
Mr Hundert.
Ha en trevlig kväll.
—Hur är det, mr Hundert? —Hej, mr H.
Brewster.
Mr Bell. Kan du komma fram till svarta tavlan?
Kan du slutföra diagrammet åt mig?
Octavianus kallades vad?
En träbock på klassrummets golv hade kunnat svaret på det.
—Kejsare? —Ja.
Kan du namnge några av de kejsare som följde honom? De var 41.
—Jag kan bara sju. —Nåväl.
Butter, Glader, Trötter, Prosit, Toker...
Men allvarligt talat... Kan du namnge någon av kejsarna?
—Jag kan fyra. —Nåväl.
John, Paul, Ringo och...George.
Mr Bell. Ett varningens ord.
Som tänkaren Aristofanes skrev:
"Ungdomen åldras, omognaden mognar"—
—"okunnigheten bildas bort, berusningen görs nykter"—
—"men dumheten är evig."
—Pojkar, i kronologisk ordning. —Tiberius, Caligula, Claudius.
Nero, Galba, Otho, Vitellius.
Vespasianus, Titus, Domitianus.
Nerva, Trajanus, Hadrianus.
Antoninus Pius, Marcus Aurelius, Commodus, Pertinax...
Tack, det räcker. Gå och sätt dig, mr Bell.
Kom in.
—Mr Bell. —Mr Hundert.
Varsågod och sitt.
—Enda barnet? —Var snäll och sätt dig, mr Bell.
—Vet du varför du är här? —Dagens elev.
Jag gav dig en poäng för att du stavade ditt namn rätt. Mr Bell...
Jag vet inte vad du håller på med, men detta är inte acceptabelt.
—Ni är inte gift, va? —Nej.
Därför vill ni att vi bär toga, va?
Jag har avtalat ett möte med din far.
Vill du att jag ska säga nåt till honom?
Hälsa honom från mig.
God dag. Roligt att se dig. Ett ögonblick bara.
Vem är han? — Följ med in. — Inga samtal, Kathleen. — Tack, Michael.
Varsågod och sitt.
Kubanska. Skvallra inte till ATF.
—Nej, inte för mig, tack. —Är du säker?
Du vet inte vad du går miste om.
—Senatorn... —Det här kommer du att gilla.
Den här fick jag av en av mina väljare i morse. Titta på den.
Stopp! Sakta i backarna, partner.
Myntrulle. Här, ta den.
Den ska ha tillhört Robert E. Lees kusk. Det sa han i alla fall.
—Du är historiefantast, inte sant? —På sätt och vis, ja.
—Ta den, du får den. —Nej, jag kan inte.
Ta fanskapet! Det är en present för allt du gjort för min son Sedgewick.
Tack.
—Vad förskaffar mig denna ära? —Det är er son, senatorn.
—Vad fasen har han nu gjort? —Sedgewick är en intelligent pojke.
—Men han lär sig inte stoffet. —Jag behöver en tändsticka!
—Vilket stoff? —Grekerna och romarna.
—Vi har börjat med kejsartiden... —Tack. Stäng dörren efter dig.
—Vi har nått Augustus regeringstid. —Ta det varligt. Den fungerar än.
Sedgewick följer inte med på lektionerna och gör inte sina läxor.
Jag får fråga nåt... Vad är nyttan med det du lär pojkarna?
—Nyttan? —Ja, nyttan.
Senatorn... Grekerna och romarna erbjöd en demokratimodell—
—som de som skrev vår författning använde som sin inspiration.
När pojkarna läser Platon, Aristoteles, Cicero och Caesar—
—kommer de i direkt kontakt med män som var sin tids största statsmän.
Med samhällsdygder, karaktär, övertygelse...
Som du pratar! Menar du att min son Sedgewick är dum?
—Mitt jobb är att dana hans karaktär. —Dana honom?
Herregud i himmelen, pojk. Du ska inte dana min grabb.
Ditt jobb är att undervisa min son. Du ska lära honom gångertabellen.
Lära honom varför jorden är rund och vem som dödade vem, var och när.
Det är ditt jobb.
Du ska inte dana min son.
Jag ska dana honom.
—Ja, sir. —Just det.
Tack för att du kom.
Marty, backa. Kom igen.
—Bell! Telefon till dig. —Va?
—Det är en flicka. —Säkert blondinen på Saint Mary.
Det är hon den rödhåriga.
—Hallå? —Sedgewick? Dröj, så kommer din far.
Vet du vad det kostar mig att låta dig gå på den där skolan?
—Vad är det? —Tyst! Min tid är dyrbar, pojk.
Jag har annat att göra än att städa upp efter dig.
—Förstår du? —Ja, sir, jag förstår.
Glöm inte det.
—Vad sa hon? —Fel flicka.
—Vad hände? —Vet inte.
Deepak, kan jag och Sedgewick få prata lite? Tack ska du ha.
—Jag pratade med din far. —Jag vet.
Vi hade ett riktigt förtroligt samtal.
Den här är till dig.
Beklagar skicket. Det var min lärobok i high school.
Den är bra. I kapitel 1 finns det en översikt över denna termins stoff.
Den kan hjälpa dig att förbereda dig till Mr Julius Caesar—tävlingen.
Det första provet är i morgon.
Studera kapitel 3, "Republikens grund."
Sedgewick, jag lånar dig boken för att jag tror på dig.
Jag tror att du kan bli en av de bästa i klassen — om du vill.
Det är helt upp till dig.
Hur påverkade den gracchiska krisen republikens utveckling?
Börja!
Bra gjort.
Mr Bell.
—Du är godkänd. —Det är bara ett C minus.
—Du vet vad som sägs om Rom. —Att det inte byggdes på en dag?
Nej, alla vägar leder dit. Du hade rätt första gången. Fortsätt så.
Vad bidrog de fem goda kejsarna med?
Börja.
Ställningen i Mr Julius Caesar—tävlingen
40? Vad säger du? Jaha, 14.
—Vad betyder "Alea jacta est"? —"Tärningen är kastad."
—Okej, 20. Nästa vecka. —Jag kom faktiskt med på listan.
—Se vem som står där uppe. —Bravo. Du är nummer fem.
a — Bra gjort!
—Ingen läser boken förrän i morgon. —Jag förstår det, mr Bell.
Men alla har bett att få ut boken. Om du får den vore det orättvist.
—Det vore visst rättvist. —Mr Bell, du är enormt jobbig.
—Vilken snygg frisyr. Är den ny? —Jag har haft den sen 1958.
Av rättviseskäl måste boken alltid finnas till hands här på bordet.
—Det är en St Benedict—regel. —Den ligger på ert bord i morgon.
—Det lovar jag. På hedersord. —Nej! Nej!
Jag kan gå i god för pojken. Han är en av mina bästa elever.
Om han säger att den ligger på ert bord i morgon bitti så gör den det.
Jag tar själv det fulla ansvaret.
Snälla ni.
—Tack. —Jag skojade inte om frisyren.
—Tack, mr Bell. God kväll. —Ni är samvetsgrann, miss Peters.
—God kväll, mr Hundert. —Det beundrar jag.
Kom igen, Sedge!
—Ta upp den! Bra, Marty! —Snyggt fångat!
Mr Hundert! Vill ni slå lite?
—Kom igen, mr Hundert! —Kom igen nu.
—Biblioteksfönstren är för nära. —Jo, just det, mr Hundert...!
Visa oss hur ni av den gamla skolan gör.
Nu måste ni spela, mr Hundert. Kom!
—Gamla skolan, va? —Nu så. Av med kavajen...
Se och lär.
—Mr Masoudi. —Mr Hundert.
—Det var ett tag sen. —Ja, snarare en evighet.
Backa, allihop. Vi har en slagman.
—Backa. Backa, ni där ute. —Det borde jag ha vetat.
Egemus iaculatore, non iacchi latore.
—Vad betyder det? —Att vi vill ha en bra kastare.
Kom igen, Sedgewick. Du måste ge honom för det!
Kom igen, Sedgewick.
Svinga slagträt nu!
Spring! Spring!
Kom igen! Sno på! Kom igen!
Vi sticker till Brewsters rum.
—Bra träff, mr Hundert. —Bra, mr H. Gamla skolan!
Du är väl blind som de och vet inte hur bollen for in genom bilrutan?
—Jag har ingen aning. —Ingen aning?
Du blir en bra advokat.
Klockan är nio. Ni har till klockan tolv.
Det sista Mr Julius Caesar—provet avgör vilka de tre finalisterna blir.
Lycka till.
Tiden är ute, mr Bell.
Mr Bell, du måste tyvärr sluta.
Nu gäller det, Martin.
Det är inte sant!
—Jag måste ringa min far. —Jag måste också ringa. Kom!
—Ursäkta. Det är väl inte för sent? —Inte alls.
—Hur är det med dig? —Bra, bra.
—Sitt! Vill du ha det vanliga? —Nej tack.
—Gör det nåt att jag... —Hur går det med tävlingen?
Mycket bra. Till och med Sedgewick Bell.
—Gör han framsteg? —Han träder ur mörkret ut i ljuset.
Sätt dig nu.
—Skål. —Jag måste berätta en sak.
Tony erbjöds ett lektorat i Oxford. Erbjudandet är bra och han sa ja.
Jag menar att vi har sagt ja. Vi flyttar till England.
När? I slutet av året?
Om han vill ha tjänsten måste han börja direkt. Och han vill ha den.
Han pratade med mr Woodbridge och han gick med på det.
Bara så där? Det är...
Det är verkligen anmärkningsvärt. Ett lektorat är en fin möjlighet.
Mycket bra. Bra.
Du kommer att bli saknad. Både du och han.
—Jag ska nog... —Ja.
Heja Sedgewick!
—Deepak! —Louis!
—Sedgewick! —Heja Louis!
Masoudi!
Välkomna, allihop, till den 73:e årliga Mr Julius Caesar—tävlingen.
Våra gratulationer går till herrarna Louis Masoudi...
...Deepak Mehta... och Sedgewick Bell.
Tävlingen hade inte varit möjlig utan vår moderators passion.
Jag presenterar vår kunnige mr Hundert.
Mr H!
Rektor, mina herrar, mina damer, ärade gäster.
Våra tre unga elever får frågor av stigande svårighetsgrad.
Jag ber er att inte applådera förrän efter varje omgång.
Må bäste man vinna.
Mr Masoudi, vilken kejsare ville ge tillbaka all makt till senaten—
—bara för att få ännu mer makt?
—Augustus. —Rätt.
Mr Mehta. Vem införde Roms yrkesarmé?
—Gajus Marius, sir, år 104 f.Kr. —Rätt.
Mr Bell, på vilken romersk kulle låg den beryktade Tarpeiska klippan?
Det är Capitolium.
—Capitolium? —Rätt.
—Vem skrev "Georgica"? —Publius Vergilius Maro.
—Erövringen 106 f.Kr... —Trajanus erövring av Dakien.
—Vilken kejsare var "filosofkungen"? —Marcus Aurelius.
Rätt.
—Bra, Sedgewick! —Tystnad.
Tystnad, snälla ni! — Mr Masoudi.
Vilka var de första kejsarna att härska över det delade riket?
Valentinianus I och Caecina.
Det är tyvärr fel svar.
—Mr Mehta? —Valentinianus I och Valens.
Rätt. — Tack, mr Masoudi. Du kan sätta dig.
Bra gjort.
Mr Bell, vilken härförare hade aristokraternas stöd—
—under inbördeskriget år 88 f.Kr.?
Sulla.
Lucius Cornelius Sulla.
—Det är rätt. —Duktig pojke!
—Jag tror att Sedgewick Bell fuskar. —Släpp det. Ignorera det.
—Ignorera det? —Ignorera det.
Mr Mehta, hur många administrativa regioner delade Augustus in Rom i?
—14. —Ursäkta? Hur många?
—14. —Det är rätt.
Bra, Deepak!
Mr Bell...
Vem var Hamilkar Barkas?
—Kan ni upprepa frågan, tack? —Vem var Hamilkar Barkas?
Jag vet inte.
Mehta, vem var Hamilkar Barkas?
Den kartagiske fältherre som vann slaget vid Drepana år 249.
En oöverträffad fältherre som hade oturen att stå på fel sida.
Det är rätt.
Tack, Louis.
Mr Julius Caesar!
Mr H, bra jobbat!
Intressant prestation i eftermiddags.
Jag visste att ni såg det.
Varför, Sedgewick? Du kunde ju stoffet.
Varför inte?
—Varför avslöjade ni mig inte? —Det är invecklat, Sedgewick.
Det var väl inte på grund av min far?
Det hade inget med din far att göra.
Visst, mr Hundert. Visst.
William! Jag ville gratulera dig. Det var fantastiskt!
—Sedgewick Bell var en överraskning. —Ja.
Han har nått långt. Du måste vara stolt över honom. Härlig dramatik.
Jag tänkte kanske föreslå att fler gamla elever bjuds in framöver.
Inte bara finalisternas föräldrar, utan kanske alla gamla elever.
Och man kan göra det till ett helgevenemang för att få in pengar.
Det hade bådat gott för ditt kommande rektorskap. Vad är det?
Sedgewick fuskade. — Kom in.
Pressen kan vara mördande.
Och Woodbridge tyckte att det låg i skolans intresse att ignorera det.
Han gick till final av egen kraft. Du bara inspirerade honom—
—till att studera och lära sig och det ska du ha beröm för.
Då började en orolig vapenvila mellan Sedgewick Bell och mig.
Gnistan som hade tänt honom den sista tiden hade slocknat.
Hans korta flört med flit avlöstes av fräckhet och trots.
Hans effekt på sina klasskamrater var nästan hypnotisk.
De svärmade kring honom blinda för alla karaktärsbrister.
Matkrig!
Hans sista år på skolan färgades av en oändlig radda spratt—
—och en lavin av dåliga betyg.
Sedgewick Hyram Bell!
Även om hans fars inflytande säkrade honom en plats på Yale—
—var det med en känsla av nederlag som jag våren 1976—
—gav Sedgewick Bell hans diplom.
25 ÅR SENARE
Enligt Herakleitos kan man inte bada i samma flod två gånger.
En förspilld chans är förspilld för all framtid.
Men när Elizabeths äktenskap tog slut och hon återvände hem—
—var vattnet som vi badade i lika skönt som vi hade föreställt oss.
Men även om kärleken segrade till slut så gjorde döden det med.
När vår rektor Terence Woodbridge dog så kände jag en djup sorg.
Incidenten med Sedgewick Bell satte vår vänskap på prov—
—men han hade vigt sitt liv åt St Benedicts ledarskapstradition.
En tradition som nu var min att värna.
—Lycka till, mr Hundert. —Tack, mr Horner.
God dag, allihop. Larry, roligt att se dig.
Mr Phillips. — Roligt att se dig igen.
—Sitt. Vi går rakt på sak, va? —Gärna det.
Era bidrag till St Benedict har varit fantastiska.
Er lärartid är oöverträffad och ni är omtyckt och beundrad.
Att kanske få ta er från klassrummet har vi tänkt mycket på.
En rektors jobb är hårt med oändliga resor och möten.
Man måste vara stridsklar minst 24 timmar om dygnet.
Efter att ha rott på sjön varje dag under våra sju senaste presidenter—
—är jag mer än stridsklar.
Det vi säger, mr Hundert, är...
Vad har ni för erfarenhet av penga— insamling och att bygga donationer?
—Vi kan inte undvara er som lärare. —Faktum är att elevantalet sjunker.
Folk ser St Benedict som gammaldags. Vi måste se mer framåt, inte bakåt.
I så fall vem?
—Nån utifrån...? —James Ellerby.
—Ursäkta? —Ni visste att han sökte jobbet.
Mr Ellerby har spännande förslag för möjligheter att samla in pengar.
Jag har varit studierektor i 17 år. Ellerbys förmåga att få in pengar...
Det handlar inte bara om pengar.
James Ellerby är framsynt och har nått ut till gemenskapen.
Han har byggt relationer med viktiga gamla elever.
Han är en duktig kommunikatör med god moral och starkt engagemang.
Så...
—Då tvingar ni mig att söka avsked. —Jag vill be er att inte göra det.
Ni är en lärare och den bästa som vi nånsin har haft.
—Ursäkta mig. —Ni är alltid välkommen tillbaka hit.
Dörren står alltid öppen.
—Jag är chockad över James Ellerby. —Tänk att jag inte såg det komma.
Jag inser nu att han länge har kampanjat bakom kulisserna.
Han är för guds skull gudfar till två av styrelseledamöternas barn.
Jag har så många andra saker som jag alltid har velat göra.
Jag har alltid velat skriva om republikens första tid.
Skål för St Benedict.
Jag tog med te till dig.
—Går det bra? —Boken skriver sig själv.
Bra. Då ska jag inte störa dig. Jobba på. Lycka till med skrivandet.
William? Det är James Ellerby i telefon.
Fusionen gör honom till chef för en av USA:s största koncerner.
—Vad har det med mig att göra? —Nu ska du få höra...
Han vill göra en betydande donation till St Benedict — på ett villkor.
Han vill arrangera ett omspel av Mr Julius Caesar—tävlingen.
—Med dig som ceremonimästare. —Varför?
Han vill återvinna sin intellektuella ära.
Han har hittat Louis Masoudi och Deepak Mehta—
—och tror sig kunna hitta de andra.
—Sa du inte att jag hade slutat? —Han krävde att få dig som villkor.
Sa mr Bell hur stor donation som han tänkte göra till St Benedict?
Nog för biblioteksutbyggnaden på 2 325 kvadrat i hans fars ära.
Det vore den största donationen i skolans historia.
En f.d. historielärare utan förmåga att samla in pengar är grundbulten?
—Ja. —Det är ironiskt.
—Visst är livet bra konstigt? —Var ska han hålla detta omspel?
På ett hotell på Long Island som hans företag äger. Här står allting.
BELL BLIR STYRELSEORDFÖRANDE
—Mr Hundert. —Mr Bell.
—Hur var resan? —Som inget jag har varit med om.
Jag vet hur kejsar Augustus kände sig i bärstolen i smörjan över Tibern.
—Allt är lite överväldigande. —Jag är fortfarande grisbondeson.
Jag är glad att ni kom hit i helgen.
Man tror att saker som händer när man är 15 inte är viktiga, men...
—Trevlig fest. —Jag är så glad att se dig.
Du skulle ha sett honom på skolan. Ursäkta mig, jag kommer strax.
Mr Hundert. Varsågod.
Hälsa på mina främsta rådgivare. Det här är John och Robert.
—God dag, mr Hundert. —Och min vackra fru Victoria.
Så roligt att äntligen träffas. Jag har hört så mycket om er.
Okej, okej!
Det är nu dags för mig att presentera en unik... Åh, Brewster...!
En unik man som högg in Roms uppgång och fall i våra hjärnor.
Vare sig vi ville eller ej.
—Vår mr Hundert. —Bravo!
Jag måste säga... Ni är alla vuxna nu—
—och jag borde hålla ett upprop bara för att veta vem jag pratar med.
Allvarligt talat, att stå här bland mina elever...
Ni kommer alla att få kvarsittning.
...som har vuxit upp till att bli en hop försupna syndare.
Nu förgrundsfigurer inom näringsliv rättsväsende, ekonomi och utbildning.
Jag kan inte komma på många större privilegier. Tack ska ni ha.
—Mer kaffe, sir? —Ja. Tack.
Mr Hundert?
Martin. Martin Blythe.
Roligt att se er igen, sir.
—Du var inte på middagen, så jag... —Ni trodde att jag inte skulle komma?
Jag hade inte velat missa det här.
—Jag kollade mina anteckningar... —Inför tävlingen?
Jag hittade en essä som du skrev om de fem goda kejsarna.
Den är fantastisk. Du var alltid en fantastisk elev, Martin.
—Jag gav dig inte det du förtjänade. —Varför säger ni det?
Jag vet inte, jag...
Herregud, mr Hundert.
Rekommendationen som ni skrev när jag sökte till akademin...
Den var glänsande, den var... Visst gav ni mig det jag förtjänade.
Ni gav mig mer än jag förtjänade.
—Ta hans handleder! —Okej, Deepak.
Vilken kejsare avslutade den julisk—claudiska dynastin? Masoudi?
—Nero. —Vi klarade det!
Bra jobbat, Robert. Det är dags att studera.
Nej, kom igen, pappa. En match till!
—Kom in. —Ursäkta att jag stör, sir.
—Ingen fara. Hur är det? —Bra, men jag har nånting till er.
—Herregud. —Hoppas jag slipper förseningsavgift.
Jag förstår nu varför den var så viktig för er.
"Grekerna skulpterade marmor tills den nästan fick liv."
"Grekerna skrev stora tal och förutsade stjärnornas lopp."
"Men ni romare, kom ihåg er stora konst."
"Att styra folket med auktoritet, att skipa fred med lagens stöd"—
—"att besegra de mäktiga och sen visa dem nåd när de är besegrade."
Roligt att se att du inte har klottrat i den.
—Jag hade mina ljusa stunder, va? —Dina ljusa år, menar du.
Varför stod ni ut med mig?
Antagligen för att jag såg en ung man som var hårt pressad.
Och jag hade precis som du en far som var en väldigt upptagen man.
Det är lustigt. Jag minns att jag reste med min far.
Han kände alla. Han berättade historier och gav alltid goda råd.
Han var alltid charmig och alltid senatorn.
Men jag minns knappt ett enda samtal med honom.
Jag undrar faktiskt om han nånsin hörde ett enda ord som jag sa.
För några år sen...
...besökte jag honom på sjukhuset och han var svårt sjuk.
Det tog honom en stund att förstå att jag var där.
Och han började gråta.
Tårögd såg han upp på mig och sa:
"Prata med mig."
Jag undrade var jag skulle börja. Jag hade ingen aning.
Men i samma ögonblick som jag började prata...
...så slöt han sina ögon och dog.
Utan att ha hört ett enda ord.
Den jäveln.
Gud. Återigen tack, mr Hundert, för att ni möjliggör allt detta.
Ett rent nöje. Jag ser fram emot i kväll.
—Lycka till nu. —Jag behöver all hjälp jag kan få.
—Det tror jag inte. —Vi ses där nere.
Heja Deepak!
—Masoudi! —Kom igen, Sedgewick!
Det är inget bra tillfälle nu. Jag ringer sen. Tack, hej då.
Pratade du med din börsmäklare?
God kväll, mitt herrskap.
Våra tre elever får frågor av stigande svårighetsgrad.
Applådera inte förrän efter varje omgång.
Må bäste man vinna.
—Mr Masoudi, är du klar? —Mr Hundert, jag är Mr Julius Caesar.
Mr Caesar, vem saknas av de första åtta kejsarna?
Augustus, Tiberius, Caligula, Nero—
—Vespasianus, Titus och Domitianus.
—Trajanus. —Tyvärr, det är fel.
—Marcus Aurelius? —Nej.
Commodus? Septimius? Gasius Flatulus?
Nej, ingen av dem. Frågan går till mr Metha.
—Ska jag upprepa frågan? —Nej, det är Claudius.
Kort, men lyckligt välde. Du kan sätta dig, mr Masoudi.
Tack för vänligheten!
Nu kan du kolla dina sms.
Mr Bell, var snäll och översätt "Alea jacta est".
Vem sa dessa ord och när?
"Tärningen är kastad." Caesar sa det när han gick över Rubicon.
Det är rätt.
—Jag har studerat. —Jag märker det.
Mr Mehta, när förintades den romerska armén vid Trasimenussjön?
—År 217 f.Kr. —Rätt.
Mr Bell, vem var den siste kejsaren i det västromerska riket?
Romulus Augu...
—Romulus Augustulus. —Rätt.
—Mr Mehta... —Milviska bron.
—Lex Vatinia. —Pretoriangardet.
—Marcus Aurelius. —Theodosius II.
—Comitia tributa. —Pantheon.
Mr Bell, vilka stammar invaderade Rom år 102 f.Kr?
Ta god tid på dig.
Teutonerna. Gud...
Jag gissar.
—Cimbrerna? —Det är rätt.
Bra gjort. Jag är imponerad.
Tack ska du ha. Bra. Jag är...
Mr Mehta... Vilken var Caracallas största konstit...
...största konstitutionella reform?
Han gav alla fria romerska män medborgarskap.
Det är rätt.
Mr Bell.
Vem var Shutruk—Nahhunte?
Shutruk—Nahhunte?
—Seså, Bell. Det stod över dörren. —Dörren. Han måste kunna det här.
—Dörren, Sedgewick. —Kom igen nu.
Kom igen, Sedgewick!
Tavlan.
Deepak får ta den frågan och har avgörandet i sin hand.
Mr Metha, vem var Shutruk—Nahhunte?
Shutruk—Nahhunte, kung av Anshan och Susa, landet Elams härskare.
Det är rätt.
—Mitt herrskap: Mr Julius Caesar! —Ave Caesar!
—Grattis. Bra jobbat. —Ave Caesar!
—Grattis, Deepak. —Tack, mr Hundert.
Om man ska förlora ska man göra det till den smartaste. Deepak Mehta!
Och återigen tack, mr Hundert. Era dygder är en fyrbåk.
Bra, mr H!
Mr Hundert, stanna.
Tack, allihop. Vi har haft mycket roligt i helgen—
—och vi ska nog inte vänta 25 år till tills vi gör om det.
Men dessa festligheter har en mer allvarlig sida som rör oss alla.
För vi bryr oss alla om kvaliteten på utbildningen i vårt land.
Inte bara på skolor som St Benedict, inte bara för våra barn—
—utan för nationens barn.
För vi bryr oss alla om vårt lands framtid...Marty.
Vi bryr oss om dess moraliska och finansiella ledarskap.
Och vi vet därför att det är vår generations tur att leda.
Därför står jag här för att berätta att jag tänker gå i min fars fotspår—
—och tillkännage min kandidatur för en plats i USA:s senat.
Jag vill be er alla att stödja mig.
—Han får min röst! —Grattis.
Sedgewick, grattis.
Här är ni ju. Ungefär 30 tunnhåriga, medelålders män letar efter er.
Vissa saker kan inte vänta.
Ni var fantastisk i kväll. Ni är som fint vin och blir bättre med åren.
—Är allt bra? —Ja, jag mår bra.
—Ni ser inte ut att må så bra. —Jag mår bra, tack.
Skynda er då och kom ut till festen.
Hur länge har du varit hörselskadad, Sedgewick?
Mycket bra, mr Hundert. Mycket bra.
Det ante mig att ni visste.
Vem är den arma legoknekten som gav dig svaren?
En student. Han fick 200 dollar och ett varmt mål mat.
Jag hoppas att ni håller det här mellan oss. Som alltid.
Det hoppas jag att ni gör.
Menar du att jag skulle gå ut dit...
...och avslöja dig som lögnhals och fuskare? Nej.
—Nej. —Jag är lärare, Sedgewick.
Jag svek dig som lärare.
Men jag ska ge dig en sista föreläsning, om jag får.
Vi tvingas alla förr eller senare—
—se oss själva i spegeln och se vem vi verkligen är.
När den dagen kommer för dig kommer du att konfronteras—
—med ett liv levt utan dygder och utan principer.
Och därför ömkar jag dig. Lektionen är slut.
Vad kan jag säga, mr Hundert? Vem fan bryr sig?
Ärligt talat. Vem där ute bryr sig om era principer och era dygder?
För jag menar, titta på er. Vad har ni att skryta med?
Jag lever i verkligheten där folk gör det de måste för att få det de vill.
Om det är att ljuga och fuska, må så vara då.
Så jag ska gå ut och vinna valet och ni kommer att se mig överallt.
Och så oroar jag mig för mitt bidrag senare.
Robert.
Robert...
Frukost med mr Hundert på söndag kl. 11
Och en vodka tonic, tack.
—Mr Hundert. —Martin, kan vi prata lite?
Det var så roligt. Synd att min fru och mina barn inte fick se det.
—Jag trodde Sedgewick skulle vinna. —Det där skulle ha varit du, Martin.
—Förlåt? —Förra gången skulle du ha vunnit.
Nej, jag var inte en av de tre finalisterna.
Det var du. Jag gav bort din finalplats.
Det betyder kanske inget för dig, men jag ville att du skulle veta det.
—Okej. —Förlåt, Martin.
Nej, det är okej.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Jag måste... Deepak väntar på mig.
—Ses vi på frukosten i morgon? —Visst.
Bra.
Det är mycket viktigt för oss och bör vara lika viktigt för folk i USA.
Det är viktigt. Min far Hyram Bell lärde mig att vara principfast.
Landet behöver verkligen förmågan att se vad som är rätt och fel.
Vi pratar om hur vi kan förbättra utbildningen.
Att verkligen nå ut till barnen och lära dem—
—att vara principfasta och att man måste bidra.
—Mr Hundert! —Har jag gått fel till frukosten?
—Inte alls, men alla har tyvärr gått. —Har alla gått?
De verkade ha mycket bråttom, men vi skulle säga adjö till er.
—Jag kan säkert hitta mat till er. —Nej, nej. Tack.
Var det... Tack.
Ave Caesar!
Ta en bild jättefort.
Se på honom. Han ser fantastisk ut. Slagträet! Ge mig slagträet.
Vi har nåt som vi vill ge er.
Den enda som kunde göra Homeros till en hit. Vår slugger mr Hundert.
Kommer ni ihåg? Akta fönstret där, mr H.
Välformulerat, mr Masoudi. Tack.
Deepak, tavlan.
"En duktig lärare har inte mycket egen historia att skriva ner."
"Hans liv går över i andras. Dessa män är våra skolors stöttepelare."
"De är viktigare än sten och bjälkar"—
—"och kommer alltid att vara en eggande kraft i våra liv."
Tack, mr Hundert.
Tack, Deepak. Jag...
Han är mållös för första gången i sitt liv.
Vad jag än må ha lärt er, mina herrar, för många år sen—
—så vill jag tacka er för denna helg, för ni har lärt mig nåt—
—av oskattbart värde. Tack ska ni ha.
För mr Hundert.
För mr H!
Tack. Skål för er.
Jag hade hoppats att jag hade haft fel om Sedgewick Bell.
Eller att jag gjorde rätt som trodde på honom då för alla år sen.
Men detta är en historia utan överraskningar.
Som historiestudent chockas jag inte av hans fräckhet och framgångar.
Jag hade svikit Sedgewick.
Men ett livs värde avgörs inte av ett nederlag eller en framgång.
Mina andra elever lärde mig det.
Hur mycket vi än snubblar så måste en lärare alltid hoppas—
—att man med utbildning kan förändra en pojkes karaktär—
—och då också en mans öde.
—God morgon, mr Hundert! —God morgon.
—Vad heter du? —William Simon, sir.
—Och du? —Howard Hollander.
—Och du? —George Duncan.
—Och du? —Alec Matthews.
—Och du? —Kathryn Scott.
—Och du? —Tawana Carver.
—Och du? —Steven Wong.
Utmärkt. Utmärkt.
Jag är mr Hundert. Detta är Västerländsk civilisation...
Förlåt att jag är sen, sir.
—Och du är...? —Martin Blythe, sir.
Självklart.
—Välkommen, mr Blythe. Sätt dig. —Ja, sir.
Mr Blythe, kan du resa dig och läsa det som står på tavlan över dörren?
"Jag är Shutruk—Nahhunte, Anshans och Susas kung, landet Elams härskare."
"Jag förgjorde Sippar och tog Naram—Sins stele"—
—"tog hem den till Elam där jag reste den offergåva till min gud."
"Shutruk—Nahhunte, 1158 f.Kr."
Utmärkt.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2016
Ansvarig utgivare: Anders Melin